DAMA KOJA NESTAJE
-Kakva je ovo frka, Charterse? -Proklet bio ako znam.
Dame i gospodo, vlak je zadržan i želite li ostati u mom hotelu...
morat ćete se smjesta prijaviti.
Zašto to tupan nije odmah rekao?
Kako ste, moje dame. Velika mi je čast ponovno vas ugostiti.
Drago nam je što te vidimo, Borise. Nisi se nimalo promijenio od petka.
-Vidim, nisi se obrijao. -Je li sve spremno?
-Sve. Ništa nisam promijenio. -Čak ni posteljinu? Vodi nas.
Nisam očekivao da ćete doći tako brzo.
Umorile smo se. Posljednji krug smo prešle seoskim kolima.
Imamo društvo. Nemojte reći da kuhari daju popust.
-Što je to, Borise? -Slavina!
-Što sa slavinom? -Lavina, Borise.
U proljeće ima puno lavina. Snijeg ide buum! Sve nestane.
Čak vlakovi nestanu pod lavinom.
Ali ja sutra idem kući. Koliko im treba za otkopavanje?
Do jutra. Imate sreću što možete otići ovim vlakom.
Kako vi kažete? Loš je vjetar koji ne puše kad treba.
Nismo jele od zore.
Serviraj nam večeru, u našim sobama.
-Mogla bih pojesti konja. -Nemoj mu dati ideju.
Malo piletine, Borise. I šampanjac.
I što prije.
Bandrika možda ima diktatora, ali večeras pijemo crveno.
U međuvremenu mi čekamo Godoa. Kakav bezobrazluk!
-Zemlja trećeg svijeta. Što si očekivao? -Pitam se tko su one žene.
Vjerojatno Amerikanke. Svemoćni dolar.
Morat ćemo čekati. Da bar nismo propustili vlak za Budimpeštu.
Ali ti si inzistirao na stajanju dok ne završe svoju himnu...
Moraš pokazati poštovanje. Da sam znao da traje 20 minuta...
Moje je mišljenje da Mađarska rapsodija nije njihova himna.
-Jedini smo mi stajali. -Istina.
Valjda ćemo ipak stići na vrijeme.
Onaj je posljednji izvještaj bio užasan. Engleska na rubu provalije.
Novinarski senzacionalizam. Stara naša je često bila u teškim situacijama.
Izgleda prilično crno. Čak da krenemo odmah ujutro...
Treba se spojiti s vlakom iz Basela. Trebat će nam sati.
-To je točno. -Netko nam sigurno može pomoći.
Gospodine! Znate li kada kreće vlak iz Basela za Englesku?
Zbilja! Momak ne priča engleski.
Evo, jedan kreće u 21:20.
Imamo samo 2 jednokrevetne sobe sprijeda i dvokrevetnu sobu pozadi.
-Uzet ćemo dvije jednokrevetne. -U redu, gospodine.
-Mogao si me pitati. -Mala dvokrevetna soba u ovom mjestu...
Nisi bio tako sitničav u Parizu jesenas.
To je bilo drugačije. Izložba je bila na vrhuncu.
Shvaćam. Nema svrhe nabijati mi na nos.
-Privatni apartman s kupatilom. -S pogledom na planine.
-I tušem. -Toplom i hladnom vodom.
-I osobnim termoforom. -Imamo samo služavkinu sobu.
-Što je ovo? -Žao mi je.
-Hotel je pretrpan. -Nismo se još ni smjestili.
Ne možete očekivati da obojica spavamo u služavkinoj sobi.
Ne uzbuđujte se. Služavku ću iseliti van.
Nego što. Što? O čemu vi to govorite?
Ja ću spavati u vlaku.
-Nema smijanja u vlaku. -Nema smijanja?
Grijanja...
Čudno. U redu, uzet ćemo je.
Pod jednim uvjetom. Služavka mora navraćati u vašu sobu...
da se presvuče. Anna!
Dobra djevojka, ne želim ju izgubiti.
Hajdemo se presvući.
-Prilično primitivan humor. -Odrasla djeca.
To je bila čudna situacija, s tom djevojkom.
Šteta što nije mogao dati svakom po jednu. Mislim... po sobu.
Ja, Iris Matilda Henderson, neudana, iz neodređene župe...
svečano se odričem svoje djevojačke prošlosti i objavljujem da ću u četvrtak, 26.-tog...
uzeti veo i cvijet naranče...
i promijeniti svoje ime u Lady Charles Fotheringail.
-Ne može li on promijeniti ime? -Jedino što mi se dopada su njegovi brkovi.
Cinične ste. Veoma mi je drag.
Meni su dragi zečevi, pa ih ubijamo.
Rudolphe, pomozi mi.
-Znate li za stvar koja se zove ljubav? -Bila je popularna.
Tepih je već prostrt u crkvi Sv. Georga na Trgu Hanover...
a otac željno očekuje da dobije znak na svojim vratima.
Za Iris i sretne dane koje ostavlja iza sebe.
I za plavokrvnog lovca na čekove, za kojim juri u London na udaju.
Za plavokrvnog lovca na čekove.
Ne žalim. Bila sam svuda i sve sam radila.
Jela sam kavijar u Cannesu, kobasice kod Dogsa.
Igrala baccarat u Biarritzu i pikado sa seoskim crkvenim starješinom.
Što mi još preostaje osim braka?
Ne smijemo se opustiti, Charterse.
Uđite.
-Jesi li vidio? -Reci joj da je ovo prevršilo svaku mjeru.
Ne...ne. Presvlačenje... ovdje. Vani.
-Ne razumije. -Ne, idemo.
-Ništa novo od prošlog mjeseca. -A nema ni telegrafa.
Strašno je biti ovako u mraku. Komunikacije su presječene u vrijeme krize.
Halo, halo, London.
Želite g. Seltzera? Da, pričekajte. Saznat ću gdje je.
London!
Hajde, riskiraj.
Halo...vi... u Londonu. Ne, nisam g. Seltzer. Ime mi je Charters.
Pretpostavljam da me ne znate. Ne brinite. Otišli su ga pozvati.
Recite mi, što se događa s Engleskom?
Puše vjetrić? Ne, raspitujem se za test meč u Manchesteru.
Kriket, gospodine. Kriket! Ne znate?
Ne možete biti u Engleskoj i ne znati rezultat.
Momak kaže da ne zna. Halo, zar ne možete saznati?
To će potrajati. U redu, ako nećete, nećete.
Ovaj tip je neznalica.
G. Seltzer, konačno je stigao vaš poziv iz Londona.
Halo! Halo!
Hvala, konobaru.
-Što kažeš na odrezak s roštilja? -Dobra ideja.
-Dobro pečen za mene, molim. -Meni malo življi.
Ovi se ljudi baš vole ponavljati.
Oprostite.
Pokušava objasniti da su zbog velikog broja gostiju ostali bez hrane.
Nema hrane? Kakvo je ovo mjesto? Očekuju da dijelimo štenaru...
sa služavkom, praznog želuca? To je gostoprimstvo i organizacija?
Hvala.
-Gladan sam. -Nije ni čudo što imaju revolucije.
Mogu vam ponuditi sir. Nije steak, ali je bogat vitaminima.
Hvala.
Ne uobičavamo usluživati toliko ljudi.
Bandrika je jedno od neotkrivenih kutaka u Evropi.
Možda se i nema što otkriti.
Možda ju ne poznajete koliko ja. Odlazak me čini jako tužnom.
-Slobodno se posluži sirom! -Naravno. Idete kući?
Sutra. Moje štićenice su porasle. Ja sam guvernanta i učiteljica glazbe.
Za šest godina, koliko sam ovdje živjela, zavoljela sam ovo mjesto.
Posebno planine. Mislim da su mi nalik ljubaznim susjedima.
Otac i majka sa svojim snježnim kapama...
i njihovi sestrići i sestričine, s manjim kapama.
Sve do najmanjeg brdašca bez ikakve kape.
-Naravno, to je samo moja mašta. -Zaista?
Volim ih promatrati iz svoje sobe, svake večeri kada ima mjesečine.
Tako mi je drago što će to biti noćas. Čujete li tu glazbu?
Ovdje svi pjevaju. Ljudi su ovdje poput sretne djece...
s osmjehom na usnama i muzikom u srcima.
To se nije odrazilo na njihovu politiku.
Ne bi trebali zemlju procjenjivati po njenoj politici.
Mi Englezi smo sasvim otvoreni po prirodi. Oprostit ćete mi ako pobjegnem?
-Laku noć, laku noć. - Laku noć.
Neka čudna žena.
-Pomalo ekscentrična, pomislio sam. -Nakon šest godina, i mi bi bili.
Ne bih rekao. Bila je ljubazna s onim sirom.
Vidim da je sljuštila krastavce.
Laku noć, Iris. Slušaj, netko pjeva.
Pustite ga. Ništa me noćas neće održati budnom. Laku noć.
-Što se događa? Zemljotres? -To ne bi moglo objasniti muziku.
-Kakva buka. Što to rade? -Ne znam, ali ću ubrzo saznati.
Zdravo.
Muzikalna zemlja.
Da, žao jadnog pjevača koji se mora s ovim takmičiti.
Borise? Gđica Henderson ovdje.
Netko gore se igra muzičkih stolica sa slonom.
Iselite nekog od njih. Potreban mi je san.
-To će srediti stvari. -Hvala.
Neki ljudi nemaju obzira i to jako otežava život.
Zar ne mislite? Laku noć.
Vraćate se sutra ujutro kući?
-Da. -Nadam se da ćemo se naći u tišim okolnostima.
-Laku noć. -Laku noć.
Gospođice, molim, pobrinut ću se.
Bolje bi vam bilo.
Stojte. Izvrsno, ne mičite.
-Molim vas, gospodine. -Van!
1, 2...
Molim, gospodine, hoćete ljubazno prestati?
Žale se gosti u cijelom hotelu. Previše ste bučni.
-Previše čega? -Previše ste bučni.
Usuđujete se ovo nazvati bukom. Drevnu muziku...
uz koju su vaši preci slavili svadbe generacijama.
Koju su igrali kada su se vaši roditelji uzimali...
ako ste rođeni u braku, u što sumnjam. Pogledajte ih.
-Vi ste upravitelj? -Tako je...
Navikao sam na bijednike. Tko se žali?
Mlada engleska dama ispod vas.
Recite joj da radim zapis za dobrobit čovječanstva...
jednu od izgubljenih narodnih igara Centralne Evrope...
i ona nije vlasnica hotela. Van!
Sad, 1, 2...
Rekao je: "Jel' ona kraljica od Sabe? Što misli, da je vlasnica hotela?"
-Zar ga se ne možete riješiti? -Nemoguće.
Sigurni ste?
Počinjem se pitati...
Javlja mi se. Imam ideju.
Njemica će ga nazvati i reći:
"To je moja soba. Platila sam je. Izlazi odmah van. Što kažete?
Dobro je.
Malo ćemo ga... Neće zaboraviti do kraja života.
Ništa osim bejzbola. Djeca se igraju gumenom loptom i palicom.
Ni riječi o kriketu.
Amerikanci nemaju osjećaj za mjeru.
Uđite.
Ne mogu podnijeti glupi manjak privatnosti. Zaključaj vrata.
Tko ste vi? Što želite?
-Prepoznajete li temu? -Hoćete molim izaći?
Ovo je puno bolja soba. Zasigurno prihvatljiva soba.
Što mislite da radite? Udaljite se!
Možete li na trenutak ovo pridržati?
Smjesta to vratite.
-Na kojoj strani volite spavati? -Želite da ja vas izbacim van?
U tom ću slučaju spavati u sredini.
Pametno što potkupili ste upravnika.
Oko za oko i zub za četkicu.
-Ponašate se kao totalni prostak. -Slobodno spavajte u hodniku.
Zdravo...
Ne bih da sam na vašem mjestu. Svima ću reći da ste me pozvali ovamo.
A kada kažem svima, mislim svima. Imam snažan glas.
Izađite smjesta odavde!
Ne dok ne potkupite upravnika da me vrati u potkrovlje.
Van!
Borise? Možda sam promijenila mišljenje o sobi iznad moje.
Da moje stvari odnesu gore?
Vi ste najprostija osoba koju sam ikada upoznala!
Mislim da i ti malko smrducaš, također.
Stignemo li u Basel na vrijeme, trebali bi vidjeti utakmicu.
Nadam se da je ovakvo vrijeme u Manchesteru. Savršeno za kriket.
Zar nije negdje ovdje?
Ako ne požuriš, Margaret, nećemo dobiti kupe samo za nas.
Je li važno?
Imaš se vremena predomisliti.
Pošalji Charlesu telegram i reci mu da je otpisan.
Kasno. U ovo vrijeme sljedećeg tjedna bit ću preplanula ponuda na oltaru.
Neće mi smetati, zaista.
Dobro jutro. Ne mogu naći svoju torbu. Smeđe je boje.
Jeste li ju vidjeli? Ne, naravno da ne, hvala.
Ispale su joj naočale.
-Ispale su vam naočale. -Hvala...
O, Bože! O, Bože!
-Jeste li dobro? -Ne znam. Što je to bilo?
Nema veze. Ova je trošna postaja zamalo ubila moju prijateljicu.
-Da, zaista. -Što ćete učiniti?
-Ne može zadržavati vlak. -To mi se dopada!
-Požurite. Ide. -Dobro sam.
-Jesi li sigurna? -Ne brinite...
Ja ću se o njoj brinuti. Takav nemar.
-Sigurno si dobro? -Pošalji nam Times.
-Piši o svemu što se događa. -Sretno. Čuvajte se.
Sve će biti u redu. Samo polako.
Stavi ovu kolonjsku na čelo.
-Osjećaš li se bolje? -Da, hvala. Dobro sam.
Trebaš dobru šalicu jakog čaja. Zazvonit ću poslužitelja.
Ne, molim vas, nemojte se uznemiravati. Sama ću otići do restorana. Trebam zraka.
-Poći ću s vama, ako ne smeta. -Ne, naravno ne.
Oprostite. Tako mi je žao.
Uvijek prepoznaš parove na medenom mjesecu. Tako su stidljivi.
-Zašto si to učinio? -Ne želiš da ljudi bulje.
Pomišljaš da te svi od zakona jure.
Jedan bi bio dovoljan.
U Damasku si mislio da je prosjak advokat.
Samo sam rekao da liči na suca.
Pojurio si u suprotnom smjeru.
Nije točno. Tražio sam ulicu po imenu "Straight".
-U početku nisi bio tako obazriv. -Znam.
A što je sa mnom? Robert misli da putujem s majkom.
Osjeća li se ljuljanje, najbolje je sjesti na sredinu vagona...
u smjeru kretanja lokomotive.
-Čaj, molim. -U redu.
Samo trenutak.
Hoćete li im reći nek prirede ovaj? Ne pijem ni jedan drugi.
I pobrinite se da voda zaista proključa. Jeste li me razumjeli?
To je moj mali hir. Moj dragi otac i majka, koji su još uvijek živi...
i dobrog su zdravlja, piju ga, a ja idem njihovim stopama.
Milijun Meksikanaca ga pije. Bar tako piše na kutiji.
Jako je ljubazno od vas što mi pomažete.
Mislim da se nismo upoznale.
Moje ime je Iris Henderson, idem kući udati se.
Kako uzbudljivo. Nadam se da ćete biti sretni.
-Hvala. -Imat ćete djecu, zar ne?
Ona sve promijene. Mislim da me je druženje s djecom...
uvelike učinilo mladom za svoje godine. Ja sam guvernanta. Moje ime je Froy.
-Jeste li rekli Freud? -Ne. O-Y, ne E-U-D. Froy.
Oprostite, ne čujem.
Froy. Rimuje se sa broj.
Hvala. Molim, rezervirajte 2 mjesta za ručak, ako bi mi se htjela pridružiti.
Nije bila u autu. Ali zbog greške suca, i dalje je udarao.
-Kako to misliš? -Pokazat ću ti. Sve sam vidio.
Ovdje je Hammond, evo bacača, a evo i suca.
-Šećer? -Dvije, molim.
Moj Bože. Nema šećera.
Sad, slušaj pažljivo. Grimmett je udarao.
-Mogu vas zagnjaviti zbog šećera? -Što?
Šećer, molim vas.
Puno vam hvala.
Pokušajte malo odspavati. Bit će vam puno bolje.
Ima jako zanimljiv članak u "Švelji".
Pokušat ću ga dešifrirati pre no se probudite.
Rezervacije za ručak.
-Madam je rezervirala stol za ručak? -Rezervirala je prijateljica. Kod nje su tiketi.
Jeste li vidjeli moju prijateljicu?
Gdje je?
La signora Inglese. Engleskinja.
Ne postoji nikakva Engleskinja.
Što?
Nije tu bilo nikakve Engleskinje.
Ali bila je. Sjedila je ovdje u uglu.
Vidjeli ste ju, razgovarali s njom, sjedila je pored vas.
To nema smisla. Odvela me je do restorana...
i vratila se ovamo sa mnom. -Otišli ste i vratili se sami.
Možda me ne razumijete.
Gospođa koja se brinula o meni jer sam se udarila.
Pa ste možda zaboravili, ha?
Ako je ovo nekakva šala, ne vidim svrhu.
-Vi ste me služili čajem. -Da, madam.
-Jeste li vidjeli gospođu s kojom sam bila? -Ali madam je bila sama.
Oprostite, madam. Možda griješi.
Mora se sjećati Engleskinje. Poručila je čaj i platila ga.
Ne, vi ste platili.
Kaže da pregledam račune. Pogledat ću.
Dala vam je posebno pakovanje čaja.
Čaj je bio naš. Nisam dobio nikakav paketić.
-Ali jeste. Znam da se to dogodilo. -Oprostite, račun. Čaj za jednu osobu.
To nije u redu.
-Želite pregledati račune? -Ne. Sve ovo nema smisla.
Oprostite, da niste vidjeli neku gospođu u prolazu?
Stari pokvarenjak! Da sam znao da ste na ovom vlaku...
Ostao bih tjedan duže u hotelu. Gospođu? Ne, zašto?
Nema veze. Vjerojatno gospođu ne bi ni prepoznali.
-Zdravo! Je li vam dobro? -To je zbog tvoje lule, George.
Zašto ne baciš svoje stare čarape? Hvala na pomoći.
Hajde, sjedite. U čemu je problem?
-Nešto mi je palo na glavu. -Kad? U djetinjstvu?
-Na postaji. -Loša sreća! Mogu pomoći?
Ne, osim ako odete.
Otac me učio da ne napuštam dame u nevolji.
Čak je oženio moju majku.
Jeste li vidjeli malu gospođu u tweedu, sinoć u hotelu?
Vidio sam jednu, ali nije bila u tweedu.
Bila je sa mnom, a sad ju ne mogu naći.
Mora biti još uvijek u vlaku. Nismo stajali.
-Naravno da jest. -U redu. Nitko nije rekao da nije tako.
-Ali oni tako govore. -Tko?
Ljudi u kupeu i poslužitelj.
Insistiraju da ju nikada nisu vidjeli. Svi.
-Rekli ste da ste se udarili u glavu. -Što hoćete reći?
-Nema veze. Govorite li šatru? -Ne.
Možda su mislili da želite pozajmiti novac.
Hajdemo im izbiti tu ideju iz glave. Nije najsretnije izražavanje.
Ovo je jedan od njih. Mali crni čovjek.
Došlo je do nesporazuma. Mlada dama je izgubila svoju prijateljicu.
Da, čuo sam. Gospodin mi je objasnio.
Mislim da bi se pod ovim okolnostima trebali upoznati.
Ja sam Talijan. Moja žena i dijete.
Kako ste. Dobar mali. Koliko ima?
Iz 1934-te.
A dama u uglu je Baronesa Atona.
Upoznao sam njenog muža, dodjeljivao je nagrade na Folk Dances Festivalu.
Ministar Propagande.
Ja sam Dr Egon Hartz iz Praga. Možda ste čuli za mene.
-Niste onaj specijalista za mozak? -Taj.
Bili ste u Engleskoj i operirali jednog našeg ministra.
-Da. -Jeste li pronašli nešto?
-Blagu cerebralnu kontuziju. -To je bolje nego ništa.
Preuzet ću sličan slučaj na sljedećoj postaji, ali malo složeniji.
Operirat ću večeras u nacionalnoj bolnici.
Među ostalim, kranialnu frakturu s udubljenjem. Razumijete me?
-Da, udarac na tikvu. -Pretpostavljam da niste vidjeli moju prijateljicu?
-Nažalost ne. -Popričat ću malo s Baronesom.
-Što kažu? -Oboje kažu da ju nisu vidjeli.
To nije istina. Sjedila je ovdje.
-Možete li ju opisati? -To je teško.
-Srednjih godina, obična. -Što je nosila?
Tweed, boje ječma, poprskano smeđim, kaput s našivenim džepovima...
Šal, šešir, smeđe cipele, naboranu košulju...
i malu plavu maramicu u džepu na grudima. Ne mogu se više sjetiti.
Možda niste obraćali pažnju. Bile ste obadvije na čaju?
-Da. -Sigurno ste srele nekoga.
Oh, da, jedan nam je dao šećer.
U pravu ste. Hajdemo ga naći.
Oprostite. Mogu poći s vama? Ovo je jako zanimljivo.
Ne volimo da nam se ubacuju, ali ćemo vas učiniti članom.
Čekajte. Bilo je tu još ljudi. Dok smo prolazili pored kupea...
gđica Froy se saplela i tu su bili gospodin i gospođa.
Kad bi zaista našli nekoga tko ju je vidio...
pretražili bi cijeli vlak.
-Mogu biti od pomoći? -To je taj gospodin.
Sjećate li se da ste vidjeli ovu mladu damu kako prolazi s malom Engleskinjom?
Bojim se da ne.
Morate! Skoro je upala u vaš kupe.
Niste mogli zaboraviti. Veoma je važno.
Svi kažu da nije bila ovdje, ali ja ću ju pronaći...
makar morala zaustaviti vlak.
Caldicott, ovdje Charters. Mogu ući?
Djevojka koju smo vidjeli u hotelu, radi neku frku.
-Kaže da je izgubila prijateljicu. -Nije bila ovdje, stari.
-Prijeti da će zaustaviti vlak. -Bože!
Propustimo li vezu u Baselu, nećemo stići na vrijeme u Manchester.
Ovo je ozbiljno. -Sakrijmo se ovdje.
Ne sjećam se ni najmanje. Bit će da griješite.
Očigledno je se ne sjeća. Hajdemo potražiti ostale.
-S kim si razgovarao vani? -Ljudi u hodniku se svađaju.
-Evo ga. Taj čovjek. -Pitam se možete li nam pomoći.
-Kako? -Pila sam čaj pre sat vremena...
s jednom Engleskinjom. Vidjeli ste ju, zar ne?
-Razgovarao sam sa svojim prijateljem. -Nema sumnje.
Da, ali ste bili za susjednim stolom. Pozajmila je šećer.
-Sjećam se da sam dodao šećer. -Onda ste ju vidjeli.
Bili smo udubljeni u razgovor, pričali smo o kriketu.
Stvar kao kriket može utjecati da ne vidite ljude?
Ako je to vaše mišljenje, nemam što drugo reći.
Daj, Caldicottt. Stvar kao što je kriket.
Kriva taktika. Trebali smo reći da tražimo loptu za kriket.
Da, ali razgovarao je s njom. Mora postojati objašnjenje.
Postoji. Molim, ispričajte me.
Možda sam u krivu, ali viđao sam slučajeve...
kada iznenadni šok ili udarac izazove jako žive utiske.
-Razumijem. Ne vjerujete mi. -To nije pitanje vjere.
Čak i blag potres može imati izniman utjecaj na maštovitu osobu.
Mogu se sjetiti svakog detalja. Njenog imena. Gđica Froy. Svega.
Tako zanimljivo. Kad bi tko imao vremena...
mogao bi otkriti uzrok halucinacije.
-Halucinacije? -Točno. Ne postoji gđica Froy.
-Samo živa subjektivna slika. -Ali upoznala sam ju sinoć u hotelu.
-Mislite da jeste. -A što s njenim imenom?
Neka stara asocijacija. Podatak podsvjesno zapamćen.
Ne, nemate razloga za bojazan, ako ste mirni i opušteni.
Puno vam hvala.
Dravake, postaja na kojoj će ukrcavati mog pacijenta.
Ispričajte me.
Jako zanimljivo.
Stajemo.
Ovo je naše prvo stajanje, zar ne? Gđica Froy mora biti još uvijek u vlaku.
Gledajte kroz ovaj prozor da ne siđe.
Ja ću s druge strane.
Tako zanimljivo.
Kako je bila obučena? Škotski tweed, zar ne?
-Boje ječma. -Znao sam da ima neke veze s kašom.
Koliko vremena treba za dobiti razvod?
-Eric? -Oprosti. Nisam slušao.
Koliko vremena treba za dobiti razvod?
Ovisi. Zašto?
Pitala sam se bi li mogli na medeni mjesec sljedećeg proljeća.
Mislim na službeni.
Teškoće su velike. Sudovi su sada prenatrpani.
Pretpostavljam da se mi advokati ne bi trebali žaliti.
U sadašnjim uvjetima, šanse da postanem sudac su velike.
-To jest, ako se ništa loše ne dogodi. -Kao umiješanost u razvod?
U prvom bezbrižnom zanosu nisi brinuo što će se dogoditi.
Zakon, kao i Cezarova žena, mora biti iznad svake sumnje.
Čak i kada zakon provede 6 tjedana s Cezarovom ženom?
Znam zašto juriš unaokolo kao prestrašeni zec...
i zašto si sada tako vješto lagao. -Lagao?
Da, one ljude u hodniku. Čula sam svaku tvoju riječ.
Nisam htio biti umiješan u istragu.
Istragu? Zato što ju ne mogu naći?
Djevojka diže frku. Ako je žena nestala...
a priznam da sam ju vidio, mogli bi biti glavni svjedoci.
Ime bi mi se pojavilo u novinama pored tvog.
Skandal koji bi mogao odvesti svakuda.
Da, pretpostavljam da si u pravu.
-Nikoga? -Nikoga.
Upravo sam vidio ljuske naranče i papirnu vrećicu kako se spuštaju s moje strane.
Znam da postoji gđica Froy. Stvarna je isto kao i vi.
To govorite i u to vjerujete.
Ali nema još koga tko ju je vidio.
-Ja sam ju vidjela. Mislim. -Jeste?
-Mala žena u tweedu. -Da.
-U kaputu. -Sa šalom.
Tako je. Vidjela sam ju s vama kada ste prošli pored kupea.
Znala sam da sam u pravu, a vaš je muž rekao da ju nije vidio.
Nije primijetio, ali čim je spomenuo, odmah sam se sjetila.
Pobijedili ste. Ovo je poziv za akciju. Hoćete li dati izjavu?
Naravno, ako može pomoći.
Oprostite, pacijent mi je upravo stigao. Najfascinantnija komplikacija.
Imamo za vas vijesti. Ova dama je vidjela gđu Froy.
-Dakle. -Pretražit ćemo vlak.
-Morate smisliti novu teoriju. -Nema potrebe.
Moja teorija je savršeno dobra. Činjenice vode na pogrešan put.
Nadam se da ćete naći svoju prijateljicu.
-Bit ću ovdje, ako vam zatrebam. -OK. Idemo.
Htjela sam spomenuti da sam rekla djevojci da sam vidjela njenu prijateljicu.
-Da li te napustila pamet? -Naprotiv, konačno je tu.
Što hoćeš reći?
Bude li skandala, bit će i razvoda. Ne bi me mogao iznevjeriti.
Morao bi učiniti nešto časno, kako već znaš.
Zaboravljaš veoma važnu stvar, Margaret...
tvoj muž bi se razveo, bez sumnje.
Ali moja žena mi nikada neće dati razvod.
Možda vam djeluje ludo, ali morate pretražiti vlak.
Dolje, traže vas. Vaša prijateljica se vratila.
Vratila? Što se dogodilo?
Odite vidjeti. Reći će vam.
U redu Athlestone, opusti se. Kriza je prošla. Hajdemo joj se pridružiti.
Gospođice Froy.
To nije gđica Froy.
-Zar nije? -Ne.
-Glupo mi je reći, jeste li vi gđica Froy? -Ne, ja sam madam Kummer.
Pomogla vam je ući u kupe i otišla popričati s prijateljicama.
Budući ste pričali o Engleskinji, ona ju nije povezala s madam Kummer.
Ali nije bila dama. Bila je gđica Froy.
-Odijelo od tweeda, plava maramica... -Da, sve je isto, ali to nije ona.
Kada ste rekli da ste prvi put sreli gđicu Froy?
Sinoć u hotelu.
-Je li nosila ovakav kostim? -Da, mislim da je.
Onda se ispričavam. Vi ju jeste upoznali.
Ali ne u vlaku. U vašoj podsvijesti...
zamijenili ste lice madam Kummer s licem gospođice Froy.
Nisam. Nisam mogla. Razgovarala sam ovdje s njom.
To se lako da riješiti, ovdje je žena koja tvrdi da ju je vidjela.
Ako vam ne smeta...
Kakav dar za jezike ima ovaj momak.
-Je li ovo žena koju ste vidjeli? -Nije nimalo nalik njoj, zar ne?
Da, to je ta žena.
-Nije. Kažem vam da nije. -Jeste li sigurni?
-Sasvim. -Nije. Nije.
Žao mi je što sam vas uznemiravao.
Nećeš ništa reći?
-Mogao bi bar likovati. -A što bi trebao reći?
To si učinila da spasiš svoju kožu.
Lagala je. Vidjelo joj se na licu. Svi oni lažu. Ali zašto?
Zašto ne sjednete i ne smirite se.
Vjerujete u ovu glupost o zamijeni lica?
Mislim da bi svaka promjena bila dobra.
Gđica Froy je bila u ovom vlaku i ništa me ne može uvjeriti u suprotno.
Morate li me pratiti okolo kao psić?
-Pas čuvar. Imam bolje instinkte. -Zbogom.
Doktor je bio u pravu. Nisam vidjela gđicu Froy u vlaku.
-Nije se dogodilo, sada znam. -Drago mi je što prihvaćate.
Zaboravite sve o tome. Ispraznite svoj um.
Ugledajte se na mene, ne možete pogriješiti.
Što kažete da nešto pojedemo?
-Bilo što. -Tako je, idemo.
-Želite malo zraka? -Hvala.
-Možete jesti? -Mogu pokušati.
To je zdrav duh. Sutra ćete biti nova cura.
Nadam se. Ne želim se naći sa svojim zaručnikom živčana.
-S kim? -Udajem se u četvrtak.
-Sigurna si da to ne izmišljaš? -Sigurna.
-Toga sam se bojao. Hrana. -Ne mogu prihvatiti.
Smeta ti ako govorim punih usta?
Ako moraš.
-Želiš čuti nešto o mom djetinjstvu? -Ne vjerujem.
Kad si već navalila, počet ću o svom ocu.
Nevjerojatno je kako mnogi veliki ljudi počinju priču od svojih očeva.
-Nešto za piće? -Ne. Da. Šalicu čaja, molim.
Čaj i bez juhe za damu. Moj otac je bio zanimljiva osoba.
Između ostalog, jako je bio ovisan o... Nikada nećeš pogoditi.
Harrimanovom biljnom čaju.
-Ne, duplom viskiju. -Pije ga milijun Meksikanaca.
-Možda, ali moj otac nije. -Gđica Froy je dala paketić konobaru.
-Pakovanje čega? -Harrimanovog biljnog čaja.
To je jedina vrsta koju voli.
Dogovorili smo se da ćeš osloboditi misli.
-To je tako stvarno. Sigurna sam da se dogodilo. -Jesmo ili nismo?
Jesmo. Oprosti. Pričaj mi o svom ocu.
-Moj otac je bio izvanredan čovjek. -Je li svirao klarinet?
Jeste. Zapravo, nikada ga nije ni spuštao, samo kada je morao.
Nisam mogao ne naslijediti njegovu ljubav prema glazbi.
-Zašto ne? -To mi je jedino ostavio.
Jako si privlačna. Je li ti to tko rekao?
Pričali smo o tebi.
-Da, naravno. Da li ti se dopadam? -Ne puno.
Isplatio sam očeve dugove i otišao prije no su unovčili čekove.
Pišem knjigu o folklornim igrama.
-Želiš kupiti primjerak? -Voljela bih.
-Kada će ugledati svjetlost dana? -Za oko 4 godine.
-To je jako puno vremena. -To je jako dugačka knjiga.
Znaš zašto me fasciniraš?
Reći ću ti. Imaš osobine kakvima sam se divio kod svog oca.
Nemaš manire i stalno ti se nešto priviđa.
-Što je bilo? -Gledaj!
-Nestalo je! -Što?
Ime gospođice Froyy na prozoru.
Morao si ga vidjeti. Ona je u vlaku.
Polako! Polako!
Moramo ju pronaći. Nešto joj se dogodilo. Zaustavite vlak.
Slušajte svi. Jedna žena je u vlaku, gđica Froy...
morali ste ju vidjeli. Negdje su ju sakrili.
Zamoljavam da zaustavite vlak.
Molim, pomognete. Molim zaustavite vlak.
Je li me čujete? Učinite nešto dok ne bude kasno!
Znam da mislite da sam luda, ali nisam. Zaboga, zaustavite vlak.
Pustite me. Pustite me.
10 minuta zahvaljujući djevojci. Još koji njen trik i kasnimo na utakmicu.
-Nisi joj mogao nekako reći. -Što?
-Ljudi ne nestaju tek tako. -Ali ona jest.
Što?
Nestala.
-Tko? -Stara dama.
-Da. -Pa?
-Kako je to moguće? -Što?
-Nestati. -Ne znam.
To objašnjava moju poantu. Ljudi ne nestaju tek tako.
-To rade u Indiji. -Što?
Trik s užetom.
To. Nikada ne uspijeva na fotografijama.
Za pola sata smo u Morskenu, odmah prije granice.
Tamo sa svojim pacijentom silazim.
Pođete li sa mnom, možete prenoćiti u privatnom odjelu.
-Potreban vam je mir i odmor. -Oprostite, ne bi pomoglo.
-Ne mogu ništa učiniti za vas? -Da, nađite gđicu Froy.
Ako se ne odmori, ne odgovaram za nju.
Bilo bi najbolje da ju uvjerite. Dopadate joj se.
Popularan sam ko doza strihnina.
Ako je prelivena šećerom, možda ga i proguta.
Kozmopolitski vlak. Ljudi svih nacija.
Vidio sam bar milijun Meksikanaca u hodniku.
Razmislite o onome što je dr Hertz rekao.
Predomislite li se, tu sam.
-Kakva je to misterija? -U pravu si.
Gđica Froy je u vlaku. Upravo sam vidio paketić čaja.
Bacili su ga sa smećem.
-Kasniš. Dosad je možda mrtva. -Živa ili mrtva...
Naravno, sjećam se jednog odmora u Brightonu...
Hajdemo pretražiti vlak. Nešto je definitivno čudno u zraku.
Izgleda kao servis kufera za ubojice.
Što je ovo?
-U redu je, samo smo mi tu. -Požuri. Brzo.
Možda je to gđica Froy začarana.
Odbijam biti obeshrabren. Bojažljiva srca ne nalaze stare dame.
-Znaš li što o njoj? -Ne.
Samo da je guvernanta koja se vraća kući.
-Što je ovo? -Nemam pojma.
Mora biti nešto dolje.
-Čudo zemaljsko! -Naš prijatelj Talijan.
Imam ga. Evo. Veliki Doppo.
-Njegova vizitka. Pogledaj! -Što piše?
Veliki Doppo, mađioničar, iluzionista, čitač misli...
nastupat će u svim mjestima i gradovima. Pogledajte njegovu nevjerojatnu točku...
-Dama koja nestaje. -Dama koja nestaje.
-Možda je to objašnjenje. -Čega?
-Možda je vježbao na gđici Froy. -Možda je sve ovo publicitet.
Ne. To ne bi objasnilo Baronesu i madam Kummer.
-Kakva je tvoja teorija? -Ne znam. Moja teorija?
Reći ću ti.
O, Bože. Ne mogu uhvatiti ovog.
-Gdje si? -Ovdje gdje miriše kamfor.
-Ne vidim te. -Tu sam negdje.
-Evo me. Gdje si ti -Ne znam.
To se dogodi kad ne kažeš abrakadabra.
-Jesi li povrijeđena? -Ne jako.
-Dođi i sjedi ovdje dole. -Što je to?
Među mađioničarima, to zovemo ormar za nestajanje.
-Uđeš unutra i nestaneš. -Primijetila sam.
-Htio si mi ispričati svoju teoriju. -Moju teoriju.
Moje teorija, dragi Watsone, je da smo zaista u dubokim vodama.
Hvala. Hajdemo utvrditi činjenice uz lulu duhana iz ulice Baker.
Mala stara dama nestaje. Svi koji su ju vidjeli kažu da je nije bilo.
Jel' tako?
Ali jest. Stoga, oni su ju vidjeli. Stoga, oni lažu. Zašto?
-Ne znam. Ja sam samo Watson. -Ne uživljavaj se u ulogu.
Zato što se boje istrage...
zato što je gđica Froy vjerojatno još uvijek negdje u vlaku.
-To sam ti rekla prije više sati. -I jesi.
Za to si dobila cigaru.
Preostaje nam samo jedna stvar. Da prerušeni pretražimo vlak.
Prerušeni u što?
-Staru englesku gospodu. -Provalit će nas.
Možda si u pravu.
Uzviknem, na primjer. "Sad, momci, koji je od vas ukrao gđicu Froy? Odmah recite."
-Te naočale. Daj mi ih. -Zašto?
-Pripadaju gđici Froy. -Jesi li sigurna?
Iste su. S zlatnim okvirom. Gdje si ih pronašao?
-Na podu. Staklo je polomljeno. -Vjerojatno u borbi.
Podigni staklo.
Shvaćaš li da je ovo prvi zaista opipljiv dokaz?
Tako je.
Hoćete li mi dati te naočale. Moje su.
Vaše? Jeste li sigurni?
Nevaljalče. To je suviše velik nos za ovako male naočale.
Je li to neka igra? Vidjet ćemo.
Ovo su naočale gospođice Froy. Bila je ovdje i vi to znate.
Pa ne stoj i skakući kao sudac, surađuj. Lupi ga.
To nije pomoglo.
Brzo, povuci ga za uši. Zavrni ih.
On ima nož!
Uzmi ga prije nego mi odsječe neki komad.
Ne mogu ga dohvatiti.
Dobro je.
Znamo kako ta stvar radi. Izlazi van.
Je li izašao? Moramo ga nekamo sakriti.
-Pitam se što je ovdje? -Požuri, prije no se povrati!
Prazno je. Dovedi ga.
-Što je bilo? -Bijeli luk. Sve će biti u redu.
-Evo, pridrži ovo. -Da.
Znamo da je gđica Froy bila u vlaku...
i da naš prijatelj ima nešto s tim.
To će ga zadržati.
Težak posao, ali vrijedi. Hajdemo uzeti dokaz.
-Dokaz? -Da, naočale.
Kod tebe su.
Ne, nisu. Kod njega su.
Nije tu.
Ono je bilo lažno dno.
-Prevarant jedan! -Otišao je.
Da nađe druge i napravi još nevolja.
Ne možemo se boriti protiv cijelog vlaka.
-Ali kome možemo vjerovati? -Tu je kvaka.
-Tu je dr Hartz. -Da, u pravu si. Mogao bi pomoći.
-Hajdemo mu priopćiti simptome -U redu. Samo malo.
Evo ga.
Nije tu.
-Imao sam prilično idiotsku ideju. -Ne mogu vjerovati.
Pretpostavimo da je pacijent gđica Froy.
Ali nije bio u vlaku u vrijeme kada je ona nestala.
Zato je to idiotska ideja. Nađimo doktora.
-Ne, čekajte malo. -Što je bilo?
-Ne primjećuješ nešto čudno? -Ne.
Mislim da ona uopće nije opatica. One ne nose štikle.
U pravu si. Jesi li vidjela madam Kummer kako ulazi u vlak?
Ne.
Pretpostavimo da su namamili gđicu Froy u vagon prtljage i sakrili je.
Na prvoj postaji stiže pacijent. Povreda glave, cijeli zamotan.
Pacijent je madam Kummer i ona postaje gđica Froy...
a gđica Froy postaje to.
Ali zašto toliko peripetija da se kidnapira mala, bespomoćna guvernanta?
Ona nije guvernanta, možda je to nešto političko.
Idemo istražiti.
Probat ćemo s engleskim.
Možemo li pogledati vašeg pacijenta, molim? Hvala.
Pazi na opaticu.
Što ovdje radite?
Zašto ste ovdje?
Ovo je najozbiljniji slučaj. Nemate što ovdje tražiti.
Želimo da skinete zavoje i omogućite nam vidjeti lice vašeg pacijenta.
Jeste li poludjeli? Tu nema lica.
Ništa osim komada novog mesa. Izgubio je puno krvi...
ništa ga osim transfuzije ne može spasiti.
Što želite da učinim? Da ubijem svog pacijenta?
-Sigurni ste da je ovo vaš pacijent? -Vjerujemo da je to gđica Froy.
Niste valjda ozbiljni. Kako vam je, zaboga, tako nešto palo na pamet?
-Kako su mi rekli, ona je gluhonijema. -Ali čita s usana.
To je moguće. U tom slučaju, možete mi se pridružiti u restoranu?
Dolazim za trenutak. Želim se uvjeriti da je s mojim pacijentom sve u redu.
Kako mogu znati kako su skopčali? Sigurno im je netko izlajao.
-Nisi rekao da je cura Engleskinja. -Kakve to ima veze?
Za nekoliko ću minuta u restoranu naručiti 3 pića.
Moje će biti Chartreuse.
Jedan stjuard radi za nas. Slušaj me pažljivo.
Evo opet one djevojke.
Izgleda da se oporavila. Na svu sreću.
-Reći ćete mi o čemu se radi? -Jeste li zapravo vidjeli svog pacijenta?
Ne, dobio sam poruku da preuzmem slučaj i da operiram u Morskenu.
-Kako znate da to nije gđica Froy. -Mi mislimo da je došlo do zamijene.
Mislite da je netko...
Želim zeleni Chartreuse. Hoćete mi se pridružiti?
-Želio bih veliki brendi. -A vi?
-Ništa, hvala. -Prijat će vam.
Veoma ste umorni. Podići će vas.
-U redu, samo malo. -2 brendija i Chartreuse.
Znate li išta o opatici koja čuva pacijenta?
Opatici? Ne. Ona je iz samostana u kome se dogodila nesreća.
Ne mislite li da je čudno što nosi visoke petice?
Nosi? To je jako čudno, zar ne?
Zavjera. Samo to može biti.
Ljudi u vlaku kažu da nisu vidjeli gđicu Froy.
To znamo jer u vagonu prtljagu...
Opet se otkačila!
To smanjuje naše izglede da stignemo na vrijeme, ako je tako!
Onda je taj tip iz vagona, Doppo...
došao i zgrabio naočale.
Pa smo krenuli za njim i započeli tuču.
-Tuču? -Onesvijestili smo ga.
-Izgleda da se brzo oporavio. -Da. Blefira.
Kako on može biti umiješan u zavjeru? Pogledajte jadnika.
On je samo bezopasan putnik.
On je muzičar na putu za Bandriku.
Suprug Baronese je ministar propagande.
Jedna njegova riječ i turneja je otkazana.
Shvaćam.
A stjuardi će dobiti udoban zid na koji se mogu osloniti.
A recite mi nešto o dvojici Engleza.
-Oni također poriču da su ju vidjeli? -Britanska diplomacija, doktore.
Ne penji se na ogradu na koju ne možeš sjesti. Stara poslovica Vanjskih poslova.
Zašto bi se itko želio riješiti starice?
Ni nama nije jasno. Sve što znamo je da je bila u vlaku, a sada...
...je nema.
Ako ste u pravu, znači da je cijeli vlak protiv nas.
Što da učinimo?
S obzirom na to što ste mi upravo rekli, riskirat ću i pregledati svog pacijenta.
Ne smijemo se sumnjivo ponašati. Nego kao da se nije ništa dogodilo.
Pijte, to će vas umiriti.
U naše zdravlje. I neka naši neprijatelji, ako postoje...
budu nesvjesni naših namjera.
Idemo. Moramo požuriti.
Hajde, popijte.
Čekajte ovdje.
Izvolite.
-Nešto nije u redu? -Sve u redu.
Osim što su primijetili da nosiš štikle.
Ali to nije važno.
Stižemo u Morsken za 3 minute.
Zaista uzbudljivo putovanje.
Pa?
Da, pacijent je gđica Froy.
Odnijet će ju s vlaka za 3 minute.
Prebacit će ju u bolnicu i operirati.
Operacija neće biti uspješna.
Možda bi trebao napomenuti, operaciju ću izvesti ja.
I ja sam dio ove zavjere, kako je vi zovete.
Vi ste veoma oprezni mladi par...
ali je potpuno besmisleno da razmišljate o načinu da se odavde izvučete.
Piće koje ste maloprije popili, nažalost, sadrži hidrocin.
Hidrocin je slabo poznata droga koja djeluje tako što...
paralizira mozak i ostavlja žrtvu u nesvjesnom stanju...
izvjesno vrijeme.
U većim količinama izaziva ludilo.
Ipak, ova doza je bila normalna.
Uskoro ćete se pridružiti vašoj prijateljici.
Trebam li reći koliko mi je žao poduzimati ovako... melodramatične mjere.
Ali vaše uporno miješanje u sve je to učinilo neophodnim.
Jesi li dobro? Bit će da si se onesvijestila.
U susjednom kupeu je žena koju će ubiti...
i moramo se pokrenuti prije no ovo počne djelovati.
Budemo li u pokretu, ostat ćemo budni.
Tako je, idemo.
Zaključano je.
Ne možemo ovuda. Vidjet će nas.
-Ne možeš to činiti! -Ne brini, to je samo do susjednih vrata...
ti se nastavi gibati, dodiruj prste na nogama...
ispravi glavu, radi sve, samo nemoj zaspati.
Ne moraš se bojati, to je gđica Froy.
U redu je, niste drogirani.
Rekao mi je da vam sipam nešto u piće, ali to nisam učinila.
Tko ste vi, zaboga? Rekao je da ste gluhonijemi.
To sada nije važno, želite li ju spasiti morate požuriti.
Što će se sada dogoditi?
Zadržimo ih dok ne prođemo Morsken...
granica je nekoliko kilometara poslije postaje.
Hajde,još uvijek imamo vremena.
To je Morsken. Jeste li završili?
Hajde, gospođice Froy.
Hajde mala, nisi drogirana, objasnit ću kasnije. Abrakadabra.
-Gđica Froy, ne mogu vjerovati! -Hvala. Puno vam hvala.
Pažljivo.
Spremna?
Da.
-Jeste li dobro, gospođice Froy? -Da, hvala.
Više volim gužvu u podzemnoj.
Usporavamo.
Žao mi je što ste tako neudobno putovali, gospođice Froy.
Vraćaj se u vlak.
Nadam se da će sve biti u redu.
Ne stojimo li već dugo?
Ambulantni auto je krenuo. I mi ćemo za tren.
Još samo par minuta i preći ćemo granicu.
Znam da sam dobro plaćena, i radila sam za novac loše stvari...
ali ovo je bilo ubojstvo, i ona je Engleskinja.
-Ti si Bandrikanka. -Moj muž je bio, ali ja sam Engleskinja.
Hladnokrvno biste ju isjekli.
Tvoja mala diverzija sada je učinila neophodnim ukloniti ne samo staru damu...
već i ono dvoje.
Ne možete.
Bilo bi glupo ostaviti na životu ikoga komu ne možemo vjerovati.
-Ne bi se usudili. Znam previše. -Baš tako.
Mislim da smo prešli granicu.
Možete izaći, gospođice Froy.
-Bogo moj. Koje neugodno putovanje. -Nema veze.
Sjedit ćete u uglu do kraja putovanja. Izvolite.
Sad kada je gotovo, morate nam ispričati o čemu je tu riječ.
Kakav je to vrisak?
-To je zvižduk lokomotive. -To je bila žena.
Budite oprezni.
Na sporednom smo kolosijeku, a oni su otkvačili ostatak vlaka.
O Bože!
Zašto se toliko trude dočepati vas se?
Nemam nimalo pojma. Ja sam guvernanta...
Mislim da su pogriješili.
Zašto nam skrivate? Recite istinu.
Upleli ste nas u ove čudne događaje, mogli bi nam vjerovati.
Uistinu ne znam...
-Ima li još koga u vlaku? -Ostao je vagon za ručanje...
ali tamo sada ne bi bilo nikoga.
Što mislite, vrijeme je za čaj? A svi su Englezi. Idem pogledati.
Hajde. Držimo se zajedno.
Evo starice, pojavila se.
Rekao sam ti da dižu frku bez veze. Valjda su se zaglavila vrata.
Nešto trebam reći. Molim slušajte.
Pokušano je nasilno otimanje ove dame.
Vjerujem da će pokušati ponovno.
Što ovaj lupeta?
Pogledajte kroz prozor. Usmjerili su vlak na sporedni kolosijek.
O čemu govorite? Otmica, skretanje vlakova...
-Govorimo istinu. -Nisam zainteresiran.
Dovoljno ste nas uznemirivali vašim besmislenim pričama.
Izgleda da niste baš svoji.
-Takve stvari se ne događaju. -Sad nismo u Engleskoj.
-Ne vidim razliku. -Zaustavljamo se.
Vidite onaj auto? Došli su odvesti gđicu Froy.
Glupost.
Evo nekih ljudi.
Auto ih je došao pokupiti.
Zašto onda razdvajati i preusmjeravati vlak.
Razdvajati?
Nema više vagona iza našeg.
Mora biti. Naši kuferi su u vagonu prve klase.
Ne više. Želite pogledati?
Ako je ovo neka šala, upozoravam vas da mi nije smiješno.
Dragi Bože!
Donesite malo rakije.
Ne mislite da nešto ima u priči onog momka, Caldicott.
-Izgleda malo čudan. -Ljudi ne idu uokolo prerušeni u opatice.
Netko dolazi.
Ne mogu nam ništa. Mi smo Britanci.
Došao sam se najiskrenije ispričati.
Iskrsnula je vrlo ozbiljna situacija.
Pokušan je atentat na putnika ovog vlaka.
Na sreću, vlasti su upoznate s tim.
Kad bi bili ljubazni poći s nama u Morsken...
odmah bi obavijestili britansku ambasadu.
Dame i gospodo, auto vam je na raspolaganju.
Zahvalni smo. Sreća da neki od vas govore engleski.
-Bio sam na Oxfordu. -Zaista, i ja.
Ova žena nešto pokušava reći.
Ne razumijem je, a možda je jako važno.
-Hoćete li... -Naravno.
-To smo sredili. -U redu je. Samo je onesviješten.
-Zašto si to učinio? -Bio sam u Cambridgeu.
A čuo si što je rekao, zar ne?
Čuo sam što je ona rekla. To je bio trik da nas skinu s vlaka.
Ne vjerujem. Objašnjenje je bilo sasvim zadovoljavajuće.
Ovo može izazvati rat.
Idem im reći da je isprika na nama, i ispraviti stvari.
-Bili ste u pravu. Mogu li? -Naravno.
Izgledaju spremni na sve.
Ovo bi mogao biti međunarodni problem.
Događalo se i ranije.
-Dolaze. -Ne puštajte ih unutra. Pobit će nas.
Sada nas ne smiju pustiti.
-Naređujem vam da se odmah predate. -Ništa od toga.
-Priđete li bliže, pucat ću. -Upozorio sam vas.
Bolje se zaklonite. Uskoro će početi.
-Gadna situacija. Ne dopada mi se. -Imamo puno municije.
-Punu vrećicu. -Dobro.
-Sagnite se dolje, vi. -Neću se boriti. Ovo je suludo.
Sigurnije vam je dolje se buniti.
Pokušavaju doći s druge strane.
Ponašate se kao gomila budala.
Kakve su nam šanse protiv tih naoružanih ljudi?
Čuli ste što je časna sestra rekla.
Ako se predamo, gotovi smo.
Sad nećemo stići na utakmicu.
Dajte mi to. Dajte mi to.
-Što se to događa? -Ima pištolj i ne želi ga upotrijebiti.
Ne želim sudjelovati u toj stvari. I ne vjerujem u borbu.
Pacifista? Ne igra. Kršćani su pokušali, pa su ih pojeli lavovi.
Hajde, daj ga ovamo.
Ne bojim ga se upotrijebiti.
Vjerojatno se bolje snalazim. Jednom sam osvojio kutiju cigara.
Priča gluposti, ali dobro gađa.
Nadam se da ruka nije izgubila izvještenost. Sklon sam vjerovati da...
postoji neko racionalno objašnjenje svega.
Loš pogodak, samo sam mu raznio glavu.
Možemo li malo popričati?
-Što, sada? -Molim, jako je važno.
-Pridrži mi ovo, hoćeš? -U redu. Branit ću utvrdu.
Ovdje je sigurnije. Uđite i vi.
Htjela sam reći da sada moram ići.
Nećete uspjeti. Ubit će vas.
Moram riskirati.
Ne budem li imala sreće, a vi se probijete, prenesite poruku...
gospodinu Callendaru u Vanjskim poslovima.
-Onda ste vi špijun. -Mislim da je to jako ružna riječ.
Kako glasi poruka?
To je melodija. Sadrži, šifrirane,...
najbitnije klauzule tajnog pakta između dvije europske države.
Želim da ju zapamtite. Prvi dio ide ovako...
Bolje da zapišem. Dajte mi malo papira.
Odgajali su me uz muziku. Mogu zapamtiti bilo što.
Veoma dobro.
Starica se totalno odlijepila.
Shvati, ove svinje će na nas pucati dok nas sve ne pobiju.
Zaboga, zaveži, Eric.
Sad imamo 2 šanse umjesto jedne.
-Sigurni ste da ćete zapamtiti? -Neću prestati zviždukati.
-Pretpostavljam da je ovo najbolji izlaz? -Da, tako je.
Ali čak i ako pobjegnete, zaustavit će vas na granici.
-Ne smijemo ju pustiti. -Preuzimate veliki rizik.
U ovom poslu čovjek mora riskirati.
Zahvalna sam vam za sve što ste za mene učinili.
Nadam se i molim da vam se ne dogodi ništa loše...
i da se ponovno susretnemo.
-I ja također. Sretno. -Sretno.
-Hoćete mi pomoći? -Rado.
Pazite na ravnotežu, tako, držim vas.
Zbogom.
-Jesu li ju pogodili? -Nisam siguran.
-To je posljednji od 12. -Ni ovdje nije puno ostalo.
Imamo samo jednu šansu. Moramo pokrenuti vlak.
Vratimo se do glavne pruge i probajmo preći granicu.
To je baš maštovito.
Strojovođama se neće dopasti učiniti što si im rekao.
Izblefirat ćemo ih. Tko ide sa mnom?
-Računaj na mene. -I mene.
Ne možemo svi ići. Vi ostanite ovdje...
budemo li imali sreće, zaustavit ćemo vlak na skretnici...
a vi ćete prebaciti polugu. -Ok.
Idioti, prizivate smrt.
Dosta mi je svega.
Zato što pokušavam izbjegnuti ubijanje...
optužuju me da sam pacifist. Radije nek me zovu štakor nego da umrem.
Predamo li se, neće se usuditi hladnokrvno nas ubiti.
-Dužni su nam upristojiti suđenje. -Prestani lupetati.
-Nitko te ne sluša. -Dobro, idi svojim putem, ja ću svojim.
-Kamo si naumio? -Radim jedinu razumnu stvar.
Pusti ga ako želi.
Nemojte, molim. Zašto ne krećemo? Zašto ne krećemo?
Rekli su da ćemo krenuti. Zašto nismo?
Kad bi nas mogao odvesti odavde. Mora.
Ostao je još jedan. Sačuvat ću ga za ovog iz zasjede.
Udaljuju se od automobila. Idu k nama.
-Šteta što nemamo više municije. -Smiješno.
Mužu sam na odlasku rekla da ga više neću vidjeti.
Gilbert! Gilbert!
-Bože, krenuli smo. -Sad imamo šanse.
Hajde, nastavi.
-Znaš li upravljati ovime? -Gledao sam kako su ga pokretali.
Znam ponešto. Jednom sam vozio mali vlak u Dymchurchu.
Dobro. Ja ću motriti skretnice.
Gadovi nas jure. Gledaj.
Ne možemo daleko.
Vrijeme da prebacim skretnicu.
Uskoro ćemo biti na neutralnom teritoriju.
To nije neophodno.
Skretnice neće biti prebačene.
Molim, sjednite.
Evo ih, odmah ispred nas. Možete zaustaviti?
Nadam se.
Budite potpuno mirni dok moji prijatelji ne dođu.
Ako itko pođe, morat ću pucati.
Jednu stvar ne znate.
Ostao vam je jedan metak, ako me ubijete, ostali imaju priliku.
-U teškom ste položaju. -Sjedite dolje, molim.
U redu.
Gdje je dovraga Charters?
Nastavi, uspjela je.
U redu je, samo noge.
Ili kako bi rekli Englezi, puno dobre sreće.
Drago mi je što je sve gotovo. Nebo zna što će vlada reći o ovome.
-Ništa. Zataškat će stvari. -Što?
Skidaj ruke s toga. Moram zapamtiti melodiju.
Zapamtiti...
-Nosača, gospodine? -Ne, hvala.
Kod kuće smo, Gilberte.
Prestani pjevušiti tu užasnu melodiju. Do sad ju znaš i unazad.
Ne želim riskirati.
-Charles će te dočekati? -Očekujem.
Bit ćeš jako uposlena do četvrtka.
Mogli bi se naći na ručku ili večeri, ako ti se dopadne.
Oprosti, nisam tako mislio.
Moram isporučiti ovu temu gospođice Froy...
a onda idem u Yorkshire završiti svoju knjigu.
Shvaćam.
-Spremna? -Da.
Dovoljno vremena za uhvatiti vlak za Manchester u 6:50 h.
TEST UTAKMICA OTKAZANA POPLAVE
-Ima li znaka od Charlesa? -Ne, ne vidim ga.
Pa, ovdje se rastajemo.
Što se dogodilo?
Charles?
Da, ti bezosjećajno, drsko, sebično, čudovište...
-Nekamo idete? -U vanjske poslove.
-Kamo idemo za medeni mjesec? -Gdje je mirno.
Gdje nema vlakova.
G. Kelender će vas sada primiti.
-Samo malo. Nestala je! -Što je nestalo?
-Melodija. Zaboravio sam ju! -Ne! Ne!
Samo malo. Da se koncentriram.
Ne, to je svadbeni marš.
To je strašno. Drugo nisam ni radio, pjevao sam ju po cijeli dan.
Sad sam ju potpuno zaboravio.
-Gospođice Froy! -Pa, nek me objese.